Tidligere i "Stargate Atlantis":
Lige nu har Stargate Command ikke et eneste skib -
- i stand til at angribe moderskibene før de når jorden.
Selvom vi kunne indhente dem, ved jeg ikke, hvor længe vi holder.
Den langvarige lugt af det, de har transformeret dig om til forsvinder aldrig.
Havde det ikke været klogere at sende ZPM'en tilbage til jorden på "Daedalus"?
- Er det dig? - Hvem er det?
Det ville være mest effektivt at skyde på det ventrale hyperdrive.
Det her skib er alvorligt skadet.
- Det er svært at overlæsse. - Lad Mikey prøve.
Han hjælper os.
- Skyder på transportskibet. - Strål dem direkte til broen.
Det sidste angreb ramte vores nødsystem. Backup svarer ikke.
Den eneste luft indenfor lysår er på Wraithskibet.
- Der er også Wraith ombord. - Med mindre vi sender gassen over.
- Vi gør planen færdig. - Du kan begynde at sende folk over.
De er menneskelige og luften er god. Jeg tror, vi er i sikkerhed.
Indkommende ormehul.
Vi åbner iris.
Modtager video transmission.
- Stargate Command, dette er Atlantis. - Jeg er her, Teyla.
Noget nyt om vores folk?
Desværre ikke.
Men det moderskib, vi har sporet, har stadig kurs mod Atlantis.
- Vi forventer det ankommer snart. - Aktiver kappen.
Fortsæt.
- Kappen er aktiveret. - Hvad med vores forsvar?
Alle kanoner er bemandede og operative -
- og dr. Beckett styrer dronerne.
Stil mig igennem til ham.
- Carson? - Elizabeth?
Hvordan har du det?
- Tja, rimelig ok, tak. Og dig? - Undskyld, jeg sætter dig i det sæde...
...men du er den eneste udover Sheppard og O'Neill -
- som rent faktisk har affyret en drone fra den stol.
Og det er de to, jeg næsten dræbte, da jeg gjorde det.
- Du skal nok klare den. - Er det nu nødvendigt? Jeg mener...
...vi har kappen, så de finder os ikke og lader os være i fred.
Jeg ville give dig ret, men det skib bevæger sig hurtigere -
- end vi før har set et moderskib bevæge sig, hvilket betyder -
- at enten er det et skib som "Daedalus" jagter -
- eller de delte informationen, de stjal fra os med andre Wraith.
Lige meget hvad, er kappen måske ikke nok.
Fedt.
Moderskibet droppede lige ud af hyperspace.
Dr. Beckett, et øjeblik.
- Modtager signal. - Atlantis, dette er Sheppard. Kom ind.
- John? - Klarede de den?
Vi har ikke mere mad, vand og ikke sovet i dagevis, men vi klarede den.
Så nu er ikke et godt tidspunkt at skyde på os.
Vi ville trods alt ikke ødelægge vores nye moderskib.
- Dette er "Daedalus". Vi er fri. - Undskyld jeg sniger mig ind på dig.
Subspacekommunikationen var nede.
- Jeg var tæt på at beskyde dig. - Du viste et utroligt mådehold.
Gør mig mere sikker på dig næste gang.
- Næste gang? Åh nej, nej... - Åh jo, modvirussen virkede godt.
Virkelig? Hvor mange er der?
Skibet havde ikke fuld bemanding til at starte med, men der er nogle.
Er det her nogle?
Det officielle tal er lige under 200.
Mange blev dræbt i kamp, endnu flere dræbte hinanden -
- da gassen begyndte at ændre dem. Vi har været meget heldige.
Et moderskib som dette har plads til flere tusinde.
Ja.
Misforstå mig ikke dr. Weir.
Jeg skal ikke belære dig om moralske forviklinger i din situation.
IOA har ingen officiel holdning til det på den ene eller anden måde.
For da vi skulle træffe en svær beslutning -
- havde de pludselig ingen mening.
200 tidligere Wraiths liv er ikke højt på deres prioritetsliste -
- men den måde du klarede krisen på -
- og den måde du svarede på deres autoritet -
- og så er der dagen om den tjeneste, der tillod disse moderskibe -
- at komme så langt, som de gjorde blev givet til en anden Wraithkoloni.
Og ifølge Michael, var det ikke.
Behøver jeg sige, at det, at du er villig til at stole på denne Wraith -
- ikke skaber et godt forsvar.
Jeg vidste ikke, jeg var anklaget.
Hør.
Pegasus er så langt væk. De troede ikke Wraith ville blive en trussel -
- for nogen udover selve ekspeditionsmedlemmerne.
Det var deres indvending mod at have Atlantis -
- under militærkontrol, som satte i den her situation til at starte med.
Intet fornyer ens påskønnelse af militæret -
- som truslen af en invasion af livs-sugende aliens.
Michael?
Selvom jeg reddede oberst Sheppards liv -
- og hjalp ham med at stoppe moderskibene fra at nå jorden -
- har du mig stadig under opsyn.
- Du har før misbrugt vores tillid. - Tillid? Dengang var jeg jeres fange.
Og trods det jeg har gjort for jer -
- er jeg her igen.
Jeg er ikke just overrasket.
Jeg var ikke ønsket blandt mine egne, så hvorfor skulle jeg være det her?
Hvad snakker du om?
Hun så på mig, som om jeg var en beskidt ting.
Jeg ligner måske en Wraith udenpå, men som de ser det, er jeg...
Derfor har jeg brug for jeres hjælp.
- Hvad vil du have? - Jeg kan ikke blive her...
...og kan ikke returnere til Wraith -
- hvilket betyder, jeg er nødt til at klare mig selv -
- og for at gøre det...
...skal jeg bruge mad og et skib.
Vi er taknemmelige for din hjælp. Men vi kan aldrig løslade dig.
- Ikke med den information du besidder. - Så dræb mig nu.
Der er en anden måde.
- Tage behandlingen igen? - Ja.
Jeg er ikke en sygdom, du kan kurere.
Dit liv som menneske kan blive langt og helt.
Og hvis jeg intet husker om hvad eller hvem jeg er -
- hvis denne bevidsthed slettes -
- hvad er så forskellen mellem det og døden?
Og hvis jeg husker og falder tilbage i min sande natur -
- hvad sker der så?
Dr. Beckett har haft store fremskridt. Behandlingen er mere effektiv nu -
- og efterhånden finder han måske en permanent løsning.
Hvis du virkelig troede dét -
- ville de Wraith, du transformerede ikke være i stase på skibet.
De ville være her -
- og nyde din gæstfrihed.
Kom ind.
Dr. Weir?
Mr. Woolsey.
IOA har besluttet, at indtil videre -
- skal du fortsat lede Atlantis ekspeditionen.
Er du overrasket?
Ja, det er jeg.
Det betyder vel at international mistro til det amerikanske militær -
- er mere magtfuld end deres frygt for livssugende aliens.
Sandheden er, delegaterne er uenige.
For at undgå en hårdknude, har de bestemt en midlertidig indsættelse -
- afhængig af en detaljeret rapport om situationen i Pegasus.
- Skrevet af? - Mig.
Jeg tager sammen med dig til Atlantis.
Har du været udenfor verden før, mr. Woolsey?
Ja da. En gang.
- Og hvordan gik det for dig? - Jeg blev næsten dræbt.
Nå, vi skal gøre alt for at sikre, at det ikke sker igen.
Stargate Command har forespurgt Asgard om transporten?
De har ikke mange skibe til overs -
- men det vil skære ca. To uger af vores rejsetid.
Jeg har aldrig mødt en Asgard.
Du, jeg tror, du vil elske dem. De har en skøn humor.
Virkelig?
Nej.
Har du lært at flyve den her endnu?
Ja. Flyve, vibrere, snurre som en top. Du troede vel ikke, det var svært?
Viser bare min tiltro til dig ikke var forkert.
Vi kan ikke få skibet til at svare på andet end det basale.
Det hjælper os ikke meget.
Såh? Hør, stadig flere sofistikerede systemer, som navigation -
- svarer til Wraith nerveinterface, ligesom observationsfly -
- kun kan kontrolleres af folk med ATA gener.
- Så en Wraith skal flyve det? - Jeg arbejder på en manuel ændring.
Har bare ikke haft meget held endnu.
Hvad med Teyla? Teyla har det der Wraith gen. Måske kan hun flyve det.
Det er forsøget værd, men der er andre problemer.
Mindst halvdelen af skibets energi-genererende kapacitet er væk.
Selvom jeg havde reservedelene, tvivler jeg på, jeg kunne lave det.
Så, hvis vi skal flyve den her, og håbe på våben -
- skal vi skære ned på vores nuværende energiforbrug.
- Hvilket betyder? - At de 200 fanger...
...vi har i stase, ikke kan holdes derinde for evigt.
- Er du min bøddel? - Hvis bare.
Jeg er bare glad for, han ikke kommer til at huske det her.
OK, det her er mærkeligt.
- Hvorfor? De er bare en flok fyre. - Jeg ved, hvad de virkelig er.
Hold det for dig selv og prøv at opføre dig normalt.
Oberst Sheppard, jeg må snakke med dig.
Undskyld...
Mit navn er Lathan. Det har man i hvert fald fortalt mig.
- Okay. - Mange af os har spørgsmål, oberst.
Såsom hvor længe vi skal være her.
- Det er op til dr. Beckett. - Han sagde, han ikke ved det.
Hvilket betyder, han ikke kender den præcise dato.
Det er en medicinsk situation, og han har medicinske grunde.
I er under karantæne.
Hvorfor kun mændene?
Jeres kvinder er immune overfor det, ligesom de fleste af mine folk.
- Vi har været igennem det mange gange. - Det ved jeg...
Indtil dr. Beckett kan forklare det, er der intet, jeg kan gøre.
- Hvordan skrider det frem? - Jeg har brug for mere tid.
Du ville få mere ud af at udføre denne undersøgelse på Atlantis.
Og hvad, bare efterlade dem her?
Det var planen, husker du det, Carson?
Men de er ikke klar endnu.
Du skulle have lært dem at administrere stoffet selv.
Jeg har trænet en del af dem som mine assistenter.
Så bør der ikke være noget problem.
Der er mere i det, jeg laver end bare at stikke nåle i deres arme.
Jeg skal for det første sikre, at der ikke er tegn på tilbagefald.
Denne planet har ingen port. De har ingen vej ud.
Hvad der end sker, er vi dækket.
- Det var ikke det, jeg mente. - Er nogle af dem begyndt at huske?
Det tror jeg ikke. Stoffet holder dem stabile, når de får den daglige dosis.
Vi har ikke folk eller ressourcer til at passe dem for evigt.
Så hvis jeg ikke kommer på en løsning, så er vi nødt til at efterlade dem?
- Til sidst. - Og hvad så?
Så bliver de igen Wraith -
- og uden nogen anden form for mad, begynder de at spise hinanden.
Jeg er altså ikke klar til at give op endnu.
Og om du kan lide det eller ej, så er de mennesker lige nu -
- og de er under mit ansvar.
- Jeg bliver til forsyningsmissionen. - Det er ikke før om en uge.
Vi bringer mad nok til at vare, til de kan høste deres egen.
Jeg er i sikkerhed.
Vi efterlader et sikkerhedshold hos dig.
Hvad sagde han?
Intet. Han vil ikke sige noget.
Han skjuler noget.
Såsom?
Jeg ved bare, at der er noget, der ikke stemmer.
Alt hvad de har sagt om vores hjemmeverden -
- er pesten, hvordan de reddede os -
- jeg husker ikke en eneste del.
Fordi hukommelsestab er et af symptomerne.
Hvordan ved du, det er sandt?
Vi kender dem ikke.
Vi kender ikke engang os selv.
De hjælper os.
Ved at holde os fanget her med lige præcis mad nok -
- og ingen idé om hvornår eller om vi får lov at rejse?
Jeg synes ikke, det er godt nok.
Hvad foreslår du?
De har kun en håndfuld soldater. Vi overgår dem med 10 til 1.
- Og hvad så? - De har en slags skib.
Det er sådan vi kom hertil. Hvis vi har gidsler...
Hvad hvis de siger sandheden -
- og vi virkelig bærer rundt på en slags dødelig pest?
Selvom vi på en eller anden måde overlever og slipper væk -
- ville vi bare sprede sygdommen overalt, hvor vi kommer.
Vil du virkelig risikere det?
Hvis vi ikke reagerer, før de sejler, er vi strandet her for evigt.
Han har ret. Det er for risikabelt.
Oberst Caldwell?
- Woolsey. - Må jeg slutte mig til jer?
Selvfølgelig.
- Hvordan falder du til? - Jeg er ikke sikker på uniformen.
Du skiller dig ud i jakke og slips.
Tro mig, jeg har lavet nok undersøgelser til at forstå -
- at ingen camouflage er nok til at skjule, hvem jeg er -
- eller hvad det er, jeg laver her.
Forventer du andet end fuldt samarbejde?
Vi snakker bare.
Som leder af "Daedalus", har jeg stående ordrer til at hjælpe -
- når som helst det er muligt, men jeg er ikke medlem af ekspeditionen.
Jeg står ikke til ansvar overfor IOA -
- og med mindre jeg får andet at vide af mine overordnede -
- behøver jeg ikke besvare dine spørgsmål.
Den eneste grund til du ikke er Atlantis' militsleder er at dr. Weir -
- insisterede på posten gik til oberst Sheppard.
Hvis hun skulle rejse -
- ville du være den mest sandsynlige kandidat til at tage over.
Det er ikke derfor, du er her.
IOA ønsker ikke militarisering.
De er bare bange for, at de ikke har andet valg.
Jeg tror, du allerede har talt med dr. Weir.
Nej.
Jeg har bare været her længe nok til at vide, hvad der foregår.
Det lyder som om du siger, du ikke stiller op mod dr. Weir -
- bare fordi du ikke er sikker på udfaldet.
Nej, det jeg siger, mr. Woolsey -
- er hav en god aften.
I kan bare tage tilbage til skibet.
Okay, doktor, sidste chance. Vi har pakket og er klar til afgang.
Oberst, vi har et problem. Lathan er væk.
Han dukkede ikke op til behandlingen og ingen har set ham. Har de?
Nej, men...
Men hvad?
Det er ok, Michael. Fortæl ham, hvad du fortalte mig.
Lathan er overbevist om, at dette er en slags udformet løgn.
Jeg fortalte ham, I gjorde jeres bedste for at hjælpe os.
At sygdommen måske spillede ham et puds, men han ville ikke lytte.
- Du siger altså, at han gemmer sig? - Det er muligt.
Vi må hellere finde ham hurtigt, før pestsymptomerne vender tilbage.
- OK, lad os få en eftersøgning i gang. - Vi hjælper gerne.
Han er en af os.
- Fundet noget? - Nej.
Morrison, rapportér.
Vi er lige på vej langs floden. Stadig ingen tegn efter ham.
OK, hold mig opdateret.
Michael.
Lathan.
Hvad laver du herude?
- Jeg beviser en pointe. - Du blev væk fra behandling.
Ja, men jeg begynder at huske.
Det er glimt, billeder i mit hoved -
- men noget er bestemt begyndt at vende tilbage til mig.
Kan du ikke se, hvad det betyder?
De helbreder os ikke, de beholder os på denne måde.
Vi må lave vores træk, og det hurtigt.
Beklager, men du burde være blevet i lejren.
- Oberst Sheppard. - Kom ind.
Vi har fundet ham.
Hvad er jeres position?
Vi er halvt oppe af åsen som løber syd for lejren.
Han må have klatret ned og mistet fodfæstet.
Siger du, at han er skadet?
Nej.
Han er død.
Jeg har forberedt nogle indsprøjtninger til denne morgens første gruppe.
Af sted med dig.
Du skal nok klare den. Jeg har set dig gøre det mange gange.
Desuden skal jeg arbejde her.
Skal du undersøge liget?
Dødsårsagen er ret åbenlys. Hans nakke var brækket.
Men der er prøver, jeg kan lave som kunne hjælpe min research.
På den måde kommer der måske noget godt ud af det.
Vi har alle mere end logget et par mil de sidste par uger.
Jeg vil bare sige, at det at se jer nu, siddende foran mig -
- at se ind i jeres ansigter -
- får mig til at føle mig...
Du behøver ikke sige det.
- Vi har det på samme måde. - Nå, er hun også sulten?
Hør, Teyla, jeg forstår, det at navigere moderskibet -
- ikke var en særlig rar ting.
Den neutrale berøringsflade var ret udmattende.
Det var bare at flyve lige. Hun klarer ikke noget så komplekst -
- som kamp manøvre, våbenkontrol...
- Hvor mange manøvrer kan du? - Gælder det at stå stille som en?
Nej.
Undskyld, jeg er forsinket. Mine interviews er længere end ventet.
Og du er...?
Richard Woolsey. Han er øverste kontakt til den internationale komité -
- om overvåger Atlantis ekspeditionen.
Han vil føre individuelle samtaler med hver af jer.
Såvel som at observere alle jeres øverste stabs møder.
Okay.
Så hvad gik jeg glip af?
Rodney var ved at køre hans fremskridt om at tilpasse moderskibskontrollerne.
Super. Fortsæt endelig.
Tak.
Dr. Beckett, dette er løjtnant Morrison. Hvad er din position?
Jeg er på åsen, hvor Lathans lig blev fundet.
Har du noget imod, jeg spørger, hvad du laver der?
Jeg ville tjekke noget. Jeg tror, vi har et problem.
Hvilket slags problem?
Jeg var optaget med at lave prøver på Lathans væv, og så det næsten ikke.
Lagde mærke til hvad?
Der var ikke nok blod på jorden.
Det betyder, at hans hjerte bankede ikke, da han faldt.
Han døde helt sikkert, da hans nakke blev brækket -
- men jeg tror resten af hans skader skete efter døden indtraf -
- sikkert for at få det til at se ud som en ulykke.
Hør, det bliver snart mørkt.
Du må hellere komme tilbage nu. Vi taler om det, når du er her.
Okay.
Det kunne tyde på, at de løgne, du fortæller de her mennesker -
- begynder at blive en smule svage.
En modreaktion ud af 200.
Har du et stort håb -
- for langsigtet succes for dette lille videnskabelige projekt?
Det er ikke det, det her er.
Du har måske ikke planlagt at lave dette fællesskab, men det gjorde du.
Vi gjorde det nødvendige for at overleve.
Jeg er sikker på, det virkede som en god idé på det tidspunkt.
Selvom Dr. Beckett finder på, hvad der ligner en langsigtet løsning -
- ville vi aldrig stole nok på dem til at integrere dem i nogen form -
- for menneskesamfund?
Sikkert ikke.
- Tilbage til mit første spørgsmål. - Hvad vil du have, jeg skal sige?
Jeg støttede Elizabeths beslutning om at danne en alliance med Michael -
- og jeg støttede hendes beslutning om at sætte alle de folk på planeten.
Den støtte skinner næppe igennem, når du tøver i at kalde dem mennesker.
Af nysgerrighed, hvor meget besvær koster det her dig -
- hvis jeg giver ham der Woolsey en på hovedet?
- Hvorfor vil du gøre det? - Det var bare en tanke, jeg fik.
Og som jeg venter at få igen næste gang, jeg ser ham.
Han behøver måske ikke engang sige noget.
Jeg har aldrig set dig sådan. Hvad sagde Woolsey til dig?
Udover at bedømme hver eneste beslutning, du tog?
John Sheppard, forsvarer du min ære?
Og bedømmer mig for at være enig.
Vær ikke så hård ved ham.
Af alle cirkulerende ulve, er det næppe ham, der bider.
Faktisk kan han måske endda overbevise dem om at lade os være.
Okay, så -
- ingen slåen i hovedet.
Det er tanken, der tæller.
Løjtnant Morrison, dette er dr. Beckett. Kom ind.
Morrison.
Jeg er bange for løjtnanten og hans mænd er indisponerede.
Hør på mig. Du er syg. Du nødt til at tage din medicin nu.
Det er det for sent til, doktor.
Jeg har fået nok hukommelse nu til at vide, du har gjort det ikke bare én -
- men to gange.
Du var vidne til hvor såret, hvor forrådt, jeg følte det første gang.
Så forestil dig, hvordan det er nu.
- Hvorfor skulle du dræbe Lathan? - Han skabte ballade.
Men jeg vidste, vi skulle vente til oberst Sheppard og soldaterne rejste.
- I hvert fald de fleste af dem. - Med skibet væk, hvad er så meningen?
- Du har intet håb om flugt. - Det er der, du tager fejl.
Hvad har vi, Rodney?
Fjernsensorer opsnappede et moderskib.
På vej hertil?
Nej, Vent et øjeblik.
- Det giver ingen mening. - Hvad?
Det styrer direkte mod planeten, hvor vi efterlod Beckett og fangerne.
Der er ingen grund til at Wraith skulle være interesseret i den planet.
Ingen stjerneporte og ingen indikation på at den understøtter mennesker.
Det er totalt udenfor nettet.
Jeg tror, vi skal overveje muligheden for, at vi har en læk.
- Mener du en spion? - Ikke nødvendigvis i byen selv.
Jeg ville starte med at fokusere på vores kontakter -
- indenfor de forskellige oprindelige befolkninger...
- Hvis du tror at nogen Athosian... - Vi drager ingen forhastede konklusioner.
Er der ikke sandt, at der er mennesker i denne galakse, som tjener Wraith -
- endda forguder dem?
Hvor svært ville det være at infiltrere en af vores allierede grupper?
Tror du vi udstiller denne information på byens nyhedstavle?
Hvis Wraith havde den information, var de på vej til Atlantis -
- ikke en eller anden navnløs planet med et par hundrede folk.
Vi er nødt til at fokusere på at få de mennesker ud derfra.
For hvis Wraith finder ud af, hvad de er...
Har vi igen et problem.
- Hvor lang tid har vi? - To dage.
Vi kunne... Du kunne slå dem der i "Daedalus".
Hyperdrevet er stadig offline. Hermiod har brug for mindst 24 timer.
- Vi skulle tænde bål under hans... - Det ville måske stadig ikke være nok.
- Hvis vi tager af sted nu i moderskibet? - Ville vi køre det tæt.
Hvad er vores chancer for at overleve et skib-mod-skib møde?
Får jeg den manuelle berøringsflade til at virke, er den mindre en dårlig.
Gør hvad du kan på vejen.
Hvor mange er vendt tilbage?
Dem du så i skoven samt et par mere.
Nogle andre?
De bliver et offer til det moderskib, som kommer efter os.
- Det er da ikke særlig retfærdigt. - De stærke overlever, doktor.
De få af os, der begyndte at forstå, noget var galt -
- fandt sammen og lagde en plan -
- selv med medicinsk behandling.
De svagere hjerner blandt os forbliver sådan -
- takket være jeres medicin og den træning I gav os.
Hvis jeres hukommelse vender tilbage, så husk, hvad der skete -
- sidste gang I prøvede at vende tilbage til Wraith.
Det er nok til at forlade denne sten.
Hvad skal du bruge mig til? Der må være en grund til I holder mig i live.
Jeg skal vide, hvilke sekundære sikkerhedsskridt -
- oberst Sheppard har taget, før han rejste.
Hvad snakker du om?
Jo mere min hukommelse kommer igen, des mere begynder jeg at tvivle -
- på, han ville have forladt os her uden at lave en sikkerhedsanordning.
Der er ingen vej væk fra denne planet. Det var sikkerhedsanordningen.
Hvor mange år, skal jeg fjerne før du fortæller, hvad jeg vil vide?
Det er næppe en trussel, siden du alligevel vil slå mig ihjel.
Du undervurderer din egen værdi, doktor.
Hør, de fortæller mig ikke den slags ting. Jeg er bare en læge.
Måske skulle du ikke have haft så travlt med at dræbe løjtnant Morrison.
Jeg kan ikke lide at afhøre militæret. De er som vores egne Wraith krigere.
Uopfindsomme -
- strenge tankemønstre.
Men du derimod -
- er trænet til et åbent sind -
- og du har en stærk fornemmelse for empati mod andre.
Den er ikke så stærk, som den var før, tro mig.
Du er præcis, hvad jeg har brug for.
Så -
- lad os begynde.
- Har vi noget våben endnu? - På en måde.
Hvad betyder det?
Vi kan skyde, men ikke i nogen bestemt retning.
Du må gøre det bedre.
Ingen ønsker at overleve denne mission mere end mig.
Vi opbruger en masse energi for at opretholde farten.
- Vi vil ikke have meget tilovers. - Vi flyver stærkt for at undgå kamp.
Teoretisk set.
Bare fortsæt arbejdet.
Atlantis, dette er "Daedalus". Vi er klar til afgang.
Er du sikker på, du vil gøre det her? Jeg forstår, Hermiod ikke er glad -
- for at have hyperdrevet oppe at køre så hurtigt.
Han har sagt god for at flyve. Om han er glad eller ej er lige meget.
Jeg er sikker på oberst Sheppard ville værdsætte hjælpen.
Tak.
- "Daedalus" ud. Sæt en kurs. - Okay.
Sådan. Vi er ude af hyperspace.
Er du okay?
Jeg tror, jeg har formået at skabe en stabil bane.
Okay, godt arbejde. Noget tegn fra det andet moderskib?
Nej, vi er uden for fare.
- Okay, stil mig om til lejren. - Okay, lige et øjeblik.
Det var mærkeligt.
En masse sekundære systemer kom lige online.
Du er genial, Rodney.
Sandt, men jeg gjorde det ikke.
Det er som om de bare vågnede af sig selv.
De er indkodet i sensorerne.
- Skibet må have opfattet noget. - Opfattet hvad?
- Wraith livstegn. - Fra planeten?
- Hvor mange? - Der er 20 eller 30.
- Hvad med mennesker? - Stadig lidt over 100.
- Så nogle er vendt tilbage. - De kommer til at leve af hinanden.
Hvad med Beckett og Morrisons hold?
Jeg kan ikke skelne dem fra andre livstegn.
Jeg kan ikke sige noget med sikkerhed.
Hvordan kontaktede de skibet så langt ude?
Jeg har ingen idé. Teyla, hvad tror du?
Måske kan en samarbejdende gruppe kan kommunikere over større afstande.
Man lærer så længe man lever.
- Og jeg håber, jeg lever lidt endnu. - Hvad med sikkerhedsanordningen?
- Hvilken slags dræberzone ser vi på? - Alt i en tre mils radius er skrinlagt.
Er du sikker? Vi har ingen fejlmargin.
Eksplosionsradiusen stopper ikke bare ved tre mil.
Hvad med dem, der stadig er mennesker?
Vi kan intet gøre for dem.
Vi kunne vel lade være med at destruere dem.
Hvis Michael fik hukommelsen igen -
- kunne de alle kende til Atlantis og hvordan man finder jorden.
Vi kan ikke løbe den risiko.
Når vi først får vores folk ud herfra, giver vi dig et signal -
- du antænder a-bomben.
Carson.
Han er knap ved bevidsthed.
- Fandt du de andre? - De blev spist.
- Der er ikke meget tilbage af dem. - Hjælp mig med at få ham op.
Kom nu.
- Rodney, kom ind. - Hvad sker der?
Vi har Carson. Morrison og hans hold er døde. Vi kommer tilbage.
Vi er klar. Tænd den.
Forstået.
Sikkerhedsanordningsdetonation om -
- tre, to -
- en;
Nu kan I se, hvad de virkelig synes om os.
Jeg forstår det ikke.
Bomben modtager et detoneringssignal.
Havde jeg ikke deaktiveret det -
- havde vi alle været døde.
Rodney?
- Jeg forstår det ikke. - Hvad skete der?
- Du mener, hvad skete der ikke? - Siger du, bomben ikke gik af?
De fik fat i den.
Vi kan ikke efterlade Wraithene her for at blive fundet af moderskibene.
Fortsæt med at arbejde på de våben, Rodney. Vi skal ingen vegne.
- Skal vi lede efter fangen? - Det er lige meget.
De har taget ham til deres skib nu.
Lige meget hvad, -
- har han tjent sit formål.
Der er intet andet vi kan gøre end at vente på, vores venner redder os.
- Hvordan går det med våbnene? - Vi ville ikke ramme siden på en lade.
- Moderskibe er hundrede gange... - Vi rammer ikke en stor flyvende lade.
- Hvad med et stationært mål? - Bevægelse i rummet er relativt.
- Jeg taler om på planeten. - Nå, det kunne jeg måske klare.
Skyd efter lejren.
- Vent et øjeblik. - Vi har haft den diskussion før.
- Vi har intet valg. - Vi kunne tage derned...
...og tage så mange som muligt. - Vi har ikke tid.
Det andet moderskib er der snart, vi overlever ikke kamp. Jeg bestemmer.
Der er over 100 mand dernede, som tror, vi er deres frelsere.
De bliver snart krigsofre.
Vi er nødt til det.
Fyr.
Det er det andet moderskib. Vi tager mange slag.
- Målet? - Svært at sige...
...hvor akkurat vores beskydning var.
Dæk hele området. Vi har ikke råd til en eneste fejl.
Motorerne er offline. Vi mister atmosfære. Vi har snart ikke mere strøm.
- Rapportér. - Vi er ved at nå planeten.
Få os ud af hyperspace.
Det er rester fra moderskibet.
- Livstegn? - Nej.
Hvad med planeten?
Jeg modtager intet.
Jeg forstår.
"Daedalus", dette er Sheppard. Kom ind.
Sheppard, hvor fanden er du?
Åh ja, undskyld.
Vi ser en Jumper, sir. Fem livstegn.
Du kom frem i tide, oberst. Vi stod foran en lang tur hjem.
I er stadig ikke sikre på om nogle af Wraithene på planeten overlevede?
Lkke sikker, nej.
Mine folk var bekymret for deres overlevelse der.
Forståeligt nok.
Men det er selvfølgelig mig skyld, at de overhovedet var i den situation.
Hvis jeg havde bortskaffet fangerne, var intet af det her sket.
Er det ikke det, hvad du vil skrive i din rapport?
Lige det modsatte faktisk.
Du besluttede at beskyde lejren fra kredsløbet som eliminerede truslen...
Vi håber meget, den blev elimineret.
...så jeres hold undslap.
Jeg traf ikke den beslutning.
Men det havde du gjort.
Hvis, hypotetisk set, dr. McKay havde klaret af få moderskibets subspace -
- kommunikator til at virke og du var blevet underrettet om situationen.
Jamen, jeg...
Det havde jeg måske.
- Tæt nok. - Men det er ikke, hvad der skete.
Det behøver IOA ikke vide.
Faktisk ønsker de ikke vide det.
I mit felt er det nogle gange vigtigere at ubelejlige facts ikke -
- står i vejen for den større sandhed.
Og sandheden er, -
- du skulle blive her som leder af denne ekspedition.
For nu i hvert fald.
Ring til jorden, tak.